Egy parlamenti képviselő életét követelte az első városok közötti vasútvonal megnyitása
2023. szeptember 15. 13:20 Múlt-kor
„Meghalok! Uram irgalmazz!” – így kiáltott fel a fájdalomtól gyötörten William Huskisson parlamenti képviselő, miután George Stephenson gőzmasinája, a Rocket szétroncsolta lábait. 1830. szeptember 15-én a világ első városközi vasútvonalának megnyitóján a haladás és a tragikum kéz a kézben járt. Huskisson sajnálatos halála azonban nem állhatott a fejlődés útjába.
Korábban
A világ első vasútvonalát Angliában adták át 1825. szeptember 27-én. George Stephenson Locomotion No. 1 névre keresztelt gőzmozdonya Stockton és Darlington között a kor embere számára bámulatos tempóban, 24 km/órás sebességgel vontatta az utána kötött 33 vasúti kocsit. Pár évvel később újabb mérföldkőhöz érkezett a brit és az egyetemes vasúttörténelem: 1830. szeptember 15-én Manchester és Liverpool között a világon elsőként megindult a városközi vasúti közlekedés. Anglia második vasúti vonalán már kizárólag gőzgéppel hajtott mozdonyok közlekedtek, kiszorítván a lóvontatású szerelvényeket.
A Liverpool-Manchester vasútvonal megépítését a magas szállítási költségek ösztönözték. A Liverpool kikötőjébe érkező nyers gyapotot ugyanis a manchesteri és Manchester környéki textilüzemekbe vízi úton, csatornákon juttatták el különféle hajóstársaságok. A probléma ezzel az volt, hogy a fuvardíj igen borsos volt. Egy vasútvonal megépítése Liverpool és Manchester között konkurenciát teremtett volna a piacot uraló szállítóknak, ezért sokan támogatták a sínpályák lefektetését. Természetesen azok, akik a vízi és a hagyományos szárazföldi szállításban voltak érdekeltek, vehemensen támadták az ötletet. Végül a „vasútlobbi” nyert a brit Parlamentben és 1826-ban zöld utat adtak a vonal megépítésének.
A vasútvonal tervezésével az első gőzmozdony megalkotóját, George Stephensont bízták meg. Az 56 kilométer hosszú pálya megépítése egyes szakaszokon mérnöki zsenialitást igényelt, hiszen a liverpooli kikötő és az Edge Hill nevű állomás összekötetését egy, a város alatt megépített alagúttal kellett megoldani. A legnagyobb kihívást azonban egy 7,6 kilométer hosszú mocsaras terület jelentette, amelyen át kellett vezetni a vasutat, ehhez pedig egy stabil töltést kellett építeni. Ez olyan jól sikerült, hogy a töltésen mind a mai napig közlekednek vonatok, amelyek több mint hússzor nehezebbek az akkori gőzmasináknál, és átlagsebességük jóval meghaladja az 1830-as gőzmozdonyok „nyaktörő” tempóját.
A Liverpool alatti alagút
![](https://ad.jumu.hu/www/images/cb45e70e0d502561022d3f44cd8bd3d6.jpg)
A vonalon üzembe helyezendő mozdonyokra pályázatot írtak ki, pontosabban versenyt, hiszen mindegyik masina lehetőséget kapott arra, hogy a terepen bizonyítsa rátermettségét. A megméretetésen öt mozdony indult. Közülük kettő hamar kiesett, ugyanis nem tudták elérni a 16 km/órás előírt sebességet. Emellett egyébként még két követelményt kellett teljesíteni: a mozdony súlya nem haladhatta meg a 6 tonnát, és 20 tonna tömeg vontatására kellett képesnek lennie. Végül George Stephenson Rocket nevű, 4,3 tonnás mozdonya nyert, amely 47 km/órás csúcssebessége mellett üzembiztonságával győzte meg az ügyben dönteni hivatott hivatalos személyeket.
A pályát Stephenson kétvágányúra építette. Egyrészt azért, mert a vonalon nagy forgalom lebonyolítására számított, másrészt ekkor még nem létezett semmiféle jelzőrendszer, így a frontális ütközések és a ráfutásos balesetek elkerülése végett szükség volt egy párhuzamosan futó sínpárra. Itt alkalmazták először a később világszerte elterjedt 1435 milliméteres nyomtávolságot.
A két vágánypár közötti távolság a mai szabványhoz mérten igen szűk volt, megegyezett a sínszálak közti nyomtávolság nagyságával, ami sajnálatos módon William Huskisson parlamenti képviselő halálát eredményezte. A vágányok közti csekély távolságnak részben pénzügyi okai voltak: az építtetők így próbáltak meg faragni a földkisajátítások tetemes összegén. Másrészt Stephenson azt remélte, hogy a kevesebb forgalmú napokon a szélesebb keresztmetszettel rendelkező teherárut szállító szerelvények is biztonsággal közlekedhetnek majd.
A megnyitóra 1830. szeptember 15-én került sor. Az esemény jelentőségét mutatta, hogy az akkori brit miniszterelnök, a Napóleont Waterloonál legyőző Arthur Wellesley, Wellington hercege is képviseltette magát az ünnepélyes átadáson. Liverpoolból nyolc szerelvény indult útnak. A megnyitót hatalmas érdeklődés övezte, rengetegen voltak kíváncsiak a kor modern masináira.
A Parkside állomás 1831-ben
Huskisson halála Parkside állomás közelében következett be, ahol az egyik vonatszerelvény megállt vizet vételezni. Bár a személyzet felhívta az utasok figyelmét, hogy a kocsikból kiszállni és a vágányokon sétálgatni veszélyes, sokan ezt eleresztették a fülük mellett, és felfedező útra indultak a sínek mentén. A sétálók között volt William Huskisson is, aki úgy gondolta, hogy benéz a miniszterelnökhöz egy kis baráti beszélgetésre.
Már közel járt a herceg kocsijához, ám séta közben meglepte Stephenson közeledő Rocketje. A képviselőnek szóltak, hogy szálljon föl a szerelvényre, vagy húzza be a hasát és tapadjon az egyik kocsihoz. Huskisson az előbbit választotta és megpróbált feljutni Wellington hercegének szerelvényére. Ám olyan szerencsétlenül nyitotta ki a kocsi ajtaját, hogy az kivágódott a rajta csüngő politikussal, akit ajtóstól elcsapott a közeledő gőzmozdony. Huskisson lábát szétroncsolta a Rocket, a képviselő pár órával később belehalt sérüléseibe. Ő volt a vonatközlekedés első hivatalos áldozata.
William Huskisson képviselő
A tragédia miatt Wellesley nem akarta tovább folytatni az utat, le akarta fújni a megnyitót, de Manchesterben már őrjöngött a tömeg, látni akarták a csodajárműveket. Wellington hercege még éppen időben érkezett, mert az emberek már lázadás közeli állapotban voltak, a felbőszült tömeget szó szerint a lassan haladó mozdonyok tolták le a vágányokról.
A halálos baleset ellenére a vonatközlekedés rövid időn belül népszerű lett, nemcsak Nagy-Britanniában, de az egész kontinensen, valamint Észak-Amerikában is. A szigetországban 1850-re a vasúthálózat hossza meghaladt a 10 ezer kilométert.
Támogasd a
szerkesztőségét!
![2024. ősz: 1944 – A szégyen éve](/iI3Es/article_issue/.275x275/168.jpg)
történelmi magazin
legújabb számát?
kedvezményes előfizetés 1 évre (5 szám)
bankkártyás fizetés esetén 20% kedvezménnyel.
Az éves előfizetés már tartalmazza az őszi különszámot.
Az első 500 előfizetőnek.
![](https://ad.jumu.hu/www/images/460e792abeb8e64d7cac3861fb344f11.jpg)
![Múlt-kor magazin 2018. különszám](/iI3Es/label/.cut-640x400/753.jpg)
Múlt-kor magazin 2018. különszám
- Hitler és a nők
- Tamáska Mária az "Öreg" árnyékában
- Magyar deportáltak felszabadulása és hazatérése
- Petőfi halála és a túlélés költői
- Kádár János és az ő Piroskája
- A Nagy Háború osztrák–magyar tábori bordélyai
- Vágy és vezeklés
- Az elveszett csejtei "Vérgrófnő"
- Rákosi Mátyás 15 évig tartó „gyógykezelése”
- Egy kagylóra hasonlított a függetlenségi háború alatt épített első harci tengeralattjáró tegnap
- Több mint fél ezer rendházat számolt fel a Rákosi-rendszer tegnap
- Mindhiába harcolt Napóleon a fogcsikorgató orosz fagyban tegnap
- Taktikai hibát követhettek el a németek az angliai csata során tegnap
- Kétszer is trónra lépett I. Mihály, Románia utolsó királya 2024.09.06.
- Nem lelte meg a boldogságot második házasságában Szendrey Júlia 2024.09.06.
- A hódításhoz és a költészethez is kiválóan értett I. Szulejmán török szultán 2024.09.06.
- Liszt Ferenc műve csendült fel a Dohány utcai zsinagóga felavatásán 2024.09.06.